- I tidligere afsnit. - Der kom en fax til Hiro og Ando.
Fra en, der hedder Rebellen.
Kun en adresse i Los Angeles og ordene "Red Matt Parkman".
Jeg har været her før. Det husker jeg.
Han myrdede min mor. Jeg vil finde min far. Han skal dø.
- Hvorfor gør du det her? - Jeg prøver at redde verden.
- Farvel, Nathan. - Pete!
- Tracy. - Hold dig væk.
Væn dig til varmen. Du kommer aldrig væk herfra.
Din ven er tilbage. Han vil vise os noget. De filmede det hele.
Jeg er færdig!
- Gør ikke det her. - Løb.
- Jeg synes, du ligner en terrorist. - Nej.
FAMILIEN BENNETS HUS COSTA VERDE, CALIFORNIEN
- Dig? - Hej, Barbie.
Jeg fik en besked fra en, der hedder Rebellen.
Jeg har brug for din hjælp, Barbie. Rebellen lovede det.
Han løj. Forsvind herfra.
Kom nu. Jeg kan ikke gå derud igen.
Claire? Er alt, som det skal være? Åh, gud.
Det er helt i orden, mor. Mr Doyle skulle lige til at gå.
Nej, kom nu. De fanger mig.
Han sagde, du ville hjælpe mig. Jeg vil være dukkefører-
- og gøre folk glade.
Hvorfor skulle jeg hjælpe dig efter det, du gjorde?
Der er agenter parkeret ude foran huset.
Faktisk ikke. Rebellen sendte dem et falsk nødopkald.
Det opdager de snart. Men hvis der var agenter udenfor -
- hvorfor sparker de så ikke døren ind og henter dig?
De gav mig et fripas.
- De tager mig, hvis jeg hjælper folk. - Så du svigter dine egne...
... mens vi bliver jagtet derude?
De brændte mit teater ned, mens jeg var derinde.
Du forsøgte at slå os ihjel!
Dig og dit fripas.
Du har ingen anelse om, hvordan det er at blive jagtet -
- at leve på gaden -
- og bryde ind hos en, som ikke vil hjælpe dig -
- selv om hun er dit eneste håb.
Jeg troede...
Nå...
Jeg vil ikke tvinge dig til at hjælpe mig, Claire.
Den person er jeg ikke længere.
- Hvor har du været? - Jeg ryddede op efter din bror.
Det var ikke nødvendigt, hvis du havde gjort, som jeg sagde.
Jeg gjorde det rette. Peter var heldig.
Men gad vide, hvor mange der vidste, at han var på det tag.
Petrelli. Hvad?
Ja, jeg er på vej.
- Har du ikke Parkman i forvaring? - Jo, så vidt jeg ved.
Så hvorfor står han foran Capitol-bygningen med en bombe?
Nej. Nej, nej, nej.
Nej, nej! Vent!
Deaktiver anordningen og læg dig ned.
Hvis jeg trækker i den... Jeg gjorde ikke det her!
- Senator Nathan Petrelli. - Det er farligt.
- Jeg kender ham. Lad mig prøve. - Du har fem minutter.
- Parkman! - Dit svin. Hold dig væk.
- Det hele ordner sig. - Du gjorde mig til terrorist!
- Nej, det var Danko. Han har en plan. - Du lyver!
Tro mig. Læs mine tanker. Jeg taler sandt.
- Jeg kan ikke! De har dopet mig. - Du må stole på mig.
Parkmans vest er klar, men vi har et problem.
Petrelli. Hvordan kom han derhen så hurtigt?
- Er den armeret? - Vi er klar.
Vil senatoren spille helt?
Han kan blive martyr for sin egen sag.
Udryd dem.
- Kode godkendt, sir. - Gør det.
Udryd dem. Nu!
Jeg ved ikke, hvor den kom fra! Jeg eksploderer!
- Vi blev smidt ud. - Få det ordnet.
Nogle tror, han kender bombemanden.
Hvad er det, der foregår?
- Skynd dig. - Jeg prøver en anden server.
Desarmer bomben, eller de skyder! Her er mange bombeteknikere.
En af dem tænker nok på, hvordan den desarmeres. Læs hans tanker.
- Det aftager, men jeg kan ikke... - Hvad tænker han?
Der er ikke meget tid. Rød ledning.
- Rød ledning! - Rød ledning?
Mærkeligt. Hvorfor skulle en selvmordsbomber... Attrapledning.
Rør ikke den røde ledning!
- Vi er nødt til at skyde! - Vent!
Det er i orden. Tag dig god tid.
- Den sorte ledning er nøglen. - Sort ledning!
- Hiver jeg den ud eller ikke? - Jeg må grave dybere.
Nu har jeg adgang igen.
- Overgiv dig! - Jeg hiver den ud, Matt.
- Godt. Gør det. - Danko...
Vent!
Fandens også!
Jeg beklager, Matt. Du må ikke bruge dine kræfter.
Døren er åben!
Bestillingen er næsten klar. Har du mange leverancer i dag?
- Det er ikke derfor, jeg er her. - Ikke?
Det er mig. Gabriel.
Din søn.
Virkelig?
Ja, virkelig.
Hvad bringer dig helt herud?
Jeg havde nogle spørgsmål om mig selv. Hvem jeg er...
... hvor jeg kommer fra...
Men så huskede jeg det pludselig.
Du forlod mig og myrdede min mor.
Og? Hvad sker der så nu?
Nu? Jeg slår dig ihjel.
Jamen, så gør det.
Enten slår du eller canceren mig ihjel.
Jeg kan dø når som helst.
Jeg kan ikke vente hele dagen.
- Fandt du noget? - Ingen spor af indtrængen i systemet.
Jeg vil vide, hvad han hedder.
Også jeg, så jeg kan takke ham for hans hjælp.
Dine venners sikkerhed er tydeligvis vigtigere end landets.
Parkman var ingen trussel, før du greb ind.
Han og din bror afslørede os, så jeg gav terrorismen et ansigt.
- Folk kunne være døde. - Folk er døde! Tæller mine mænd ikke?
- Jeg har et job at gøre her. - Det er bedst, at du lader det ligge.
Du er frataget kommandoen.
Jeg adlyder præsidenten. Fyrer du mig, vil han have beviser.
Mine mænd vil ikke svigte mig.
Vi får se. Bennet, har du et øjeblik?
- Jeg kan ikke fortælle meget. - Jeg ved, hvad der skete.
Jeg vil tale om at sætte et hold sammen.
Du er en af os, Nathan! Du er en af os!
- Du er en af os! - Hvad er din pointe?
Måske har hele operationen været bragt i fare fra begyndelsen.
Petrelli-slægten har mange skeletter i skabet.
Vi ved vist begge, hvad dit er.
Det virker, som om vi samler beviser mod hinanden.
Vi får se, hvem der bliver færdig først.
Du er en af os, Nathan! Du er en af os!
HJÆLPEN ER PÅ VEJ. OPGIV IKKE HÅBET
- Møgsvinet gik bag min ryg. - Du truede ham.
- Jeg var tvunget til at gøre noget. - Men du afslørede kun dit trumfkort.
- Jeg har en plan. - Hør på mig.
Han vil have dig til at begå fejl. Gør ikke noget dumt.
- Jeg beklager alt det her. - Det har jeg svært ved at tro.
Manden, som førte dig hertil, vil snart stille dig nogle spørgsmål.
- Det tænkte jeg nok. - Jeg holder faktisk af dig.
Det er ikke gengældt.
Du er klogere end som så.
Lige meget hvad du tror, så har jeg hjulpet dig. Dig og alle andre.
Og det er jo gået strålende.
Du sprang ud fra broen, og så var jeg der. Jeg er stadig den samme.
Du ofrede mig for egen vindings skyld.
Du behøver ikke kunne lide mig, men forstå, at jeg er dit sidste håb.
Det der er min fange.
Har du et svagt punkt for denne her, Petrelli?
- Bange for, jeg er for barsk? - Nej, gør hvad du vil.
Jeg vil vide alt, du ved, om Nathan Petrelli.
Han var elendig i sengen.
Hvad mente du, da du sagde, at han er "En af os"?
Har Nathan en evne?
En evne?
Jeg aner ikke, hvad du taler om.
Vil du tale om det?
- Skulle jeg have hjulpet Doyle? - Han er en syg person.
- Du gjorde det rette. - Jeg får fripas af en grund.
Jeg burde hjælpe folk. Det synes Rebellen vist.
Hvem den her Rebel end er -
- så kan han ikke bare sende psykopater hjem til os.
Jeg orker ikke flere ubudne gæster.
Derfor tænkte jeg, at jeg burde få mig et job som dække.
Alex er væk, så de har nok brug for en afløser.
Jeg kan hjælpe dem, som Rebellen sender, så slipper du for gæster.
Jeg ved ikke, Claire.
Det er vel i orden.
Hvis det er det, du vil.
Tak.
Har du ingen erfaring med at stå i butik?
Tæller kagesalget, da jeg var i heppekoret?
- Er du i heppekoret? - Det var jeg.
- Spørgsmål Kan du arbejde onsdage? - Onsdage?
Om onsdagen udkommer alle serierne.
Onsdage passer mig fint.
- Flyve eller usynlighed? - Hvad?
Flyver du væk og er dagens helt, eller er du mere beregnende -
- og bedømmer situationen, før du gør noget?
- Hvad er svaret? - Der er intet svar.
Derfor er det det vigtigste spørgsmål af alle.
Kort sagt Hvilken slags helt er du?
- Det ved jeg ikke. - Du begynder da ikke at græde?
Det gør ikke noget. Det er bare tegneserier.
Jeg vil ikke forstyrre mere. Tak for samtalen.
Hvad? Du fik jo jobbet.
- Gjorde jeg? - Ja.
Drengene stirrer på dig uafbrudt. Du kommer til at sælge masser.
Det andet kan vi arbejde på.
Er du her stadig?
- Det her er ynkeligt. - Hvad?
Det, du er blevet til. Du var en morder. Nu er du ynkelig.
Er du ude på at slås? Sønnen dræber faderen.
Episk strid? Det er en myte.
Nej, livet... Livet giver aldrig en, hvad man vil have.
Hjælp mig, så forklarer jeg det.
Når jeg åbner fælden, stikker han af, så grib fat i ham bagfra.
- Du har en evne. - Jeg har flere.
Jeg ved ikke, hvad jeg har tilbage. Jeg har ikke brugt dem i årevis.
Du kan det samme. At tage folks evner.
Har jeg ret?
- Æblet faldt ikke langt fra stammen. - Du ved intet om mig.
Jeg har en anelse. Vi to kan ikke være så forskellige.
- Vi har intet tilfælles. - Vi udvælger lette ofre.
Som den kanin. Svag, hjælpeløs. Ganske uretfærdigt.
- Prøver du at fremstå som moralsk? - Moral?
Det har intet med sagen at gøre. Fisk svømmer, fugle flyver.
Du dræber. Sådan er du.
Men du udvælger dit bytte. Dine havde ingen chance. Ikke mod dig.
Lige til at snuppe. Småvildt.
De havde noget, jeg ville have. Det er ikke min skyld, de var svage.
- Og agenterne? - Dem tog jeg mig af.
Nej, du flygtede fra dem.
- Jeg kan dræbe dem med en tanke. - Men det gjorde du ikke.
Hvorfor?
En skønne dag, måske i morgen, næste uge eller til næste år...
... der vil du indse, at jagten...
... hele dit liv er meningsløst og én stor skuffelse...
... fordi der ingen udfordringer er.
Alle kræfter i verden betyder intet, hvis ens liv er utilfredsstillende.
Men det ved du allerede, ikke?
Vil du vide mere, eller...
... har du tænkt dig at slå mig ihjel nu?
Hvad skal jeg gøre?
Skær ham op.
Da du arbejdede på Primatech, mødte du så folk, der kunne flyve?
Mange. Det ved du vel. Det står i sagsmapperne.
- Der mangler nok nogle. - Bygningen udbrændte totalt.
Det var sikkert hårdt for dig. Stod du ikke Petrelli-familien nær?
De var ikke ligefrem hyggelige folk.
- Du adopterede senatorens datter. - Det vidste jeg ikke.
- Heller ikke han. - Vi ved, at Nathan skjuler noget.
Du burde stille spørgsmålet "Hvem vil redde Peter?"
Hans mor, Angela?
Vil du vide, hvad der mangler? Hvem, der kan flyve?
- Hun ville aldrig forråde sin søn. - Jeg har opgivet at finde ud af det.
- Ja? - Vi har problemer.
Nathan udfordrer Danko og har stukket hånden i hvepsereden.
Dejligt, at en mor stadig kan påvirke sin søn.
Vi vil jo have Danko væk.
Ja, men Nathan er for ivrig, og Danko er uforudsigelig.
- Han dræbte næsten Peter. - Jeg har styret ham i din retning.
- Pas på. Han gør sit hjemmearbejde. - Det gør jeg også.
Hjemmearbejde.
Tak. Vi ses i morgen.
- Vi ses, Claire. - Farvel.
Claire. Er alt i orden?
Ja. Det er ikke derfor, jeg ringer. Jeg har et spørgsmål.
- Du er nødt til at svare på det. - Fint.
Hvordan kunne du leve to liv så længe?
Jeg kan ikke altid være mig selv, og jeg ved ikke, hvem jeg skal være.
Helt ærligt, så er jeg den forkerte at spørge.
- Hvordan skal jeg vælge det rette? - Hvilket svar vil du have?
Det, som gør dig bedre tilpas, eller sandheden?
- Det ved jeg ikke. - Så svarer jeg det samme.
- Tak. - Jeg savner dig, Claire-mus.
AGENTERNE FANDT DOYLE. 3RD OG BAYSIDE. HJÆLP HAM!
Doyle, stands! Hænderne over hovedet!
Som du vil.
Hvornår lærer du det? Jeg påvirker kvinder.
Doyle...
Jeg giver dig en chance for at overgive dig.
Jeg burde slå dig ihjel.
Men jeg vil bare have mit gamle liv tilbage.
Godt, Doyle.
Barbie?
Mrs Petrelli.
- Jeg hedder... - Mr Danko.
- Jeg håber, du kan hjælpe mig. - Det hele står i Primatech-mapperne.
Jeg er ikke interesseret i mapper.
Elle Bishop, Hiro Nakamura, Matt Parkman -
- arvede deres evner fra deres forældre, ligesom Peter og Claire.
Genetik er altså et meget kompliceret emne, mr Danko.
Vidste du, at blåøjede forældre godt kan få et barn med brune øjne?
Så Nathan...
... var den defekte?
Somme tider springer det en generation over.
Jeg tror dig ikke.
Jeg har mødt mange mænd som dig. Vores firma ansatte masser af dem.
Ingen familie, intet, der kan bremse dig -
- du arbejder i skyggerne og gør de ting, andre nægter at gøre.
Derfor kan du bruges.
Og ofres.
Kan jeg?
Den hændelse i Angola. 1997, mener jeg, det var.
Alle de døde civile. Tragisk. Jeg er overrasket over, at du overlevede.
Du er en kvinde af mange ressourcer, mrs Petrelli.
Man har brug for en hobby, noget at beskæftige hænderne med -
- som gør, at man ikke tænker så meget.
Jeg reparerer ure.
Ure?
Jeg troede, det ville glæde min far.
Gjorde det så det?
Klynger du dig stadig til dit kontaktbehov?
Det eneste, man får ud af folk, er skuffelse.
Var det derfor, du slog min mor ihjel?
Og gav mig væk?
Jeg husker det ikke længere. Det betød intet for mig.
Ligesom det meste ikke gør.
- Og nu? - Skær tråden af.
Gør det.
Hvordan gjorde du det?
Det er en evne, jeg tog fra en heppekorspige i Californien.
Ikke alle bliver gamle.
Ikke alle dør.
Så får man bare det mere tid at lide i, ikke?
Tag den. Den skal hvile lidt. Sæt den på skabet der, så er du sød.
- Hvad fanden gør du? - Utroligt, som den vender tilbage.
- Længslen, trangen. - Tror du, det her stopper mig?
- Tror du, du kan besejre mig? - Jeg vil have den kraft!
- Jeg troede, du havde givet op. - Også jeg.
- Hvorfor så gøre det? - Udødelighed. Du er min nye chance.
For at gøre hvad? Dræbe igen? Du sagde, det var meningsløst.
- Det var det. - Så hvorfor gentage fejlen?
Fordi jeg denne gang gør det rigtigt.
Gøre mere, være mere, tage imod enhver udfordring, kæmpe hårdt -
- få rigtig magt, rigtig autoritet, forandre alt, hele verden -
- bare for at se, om jeg kan.
Kan du bevæge dig?
Det kan jeg.
Du er jægeren. Jeg troede, du kunne se, når nogen spillede såret -
- når byttet ikke er så svagt... så let.
Jeg beder dig...
Jeg har brug for den kraft. Jeg vil ikke dø.
Nej, naturligvis ikke. Naturligvis vil du ikke det.
Det dræber dig ikke, hvis jeg tager den. Du vil læges.
Ja, men det gør du også.
Nej, gå ikke.
Som jeg sagde, kom jeg hertil for at slå dig ihjel.
Jeg fik alle mine svar. Nu ved jeg, hvad jeg skal gøre.
Slå mig ihjel.
Du kommer til at dø. Langsomt, smertefuldt -
- og alene med din sygdom.
Jeg beder dig.
Lad være.
Jeg beklager.
Du er bare småvildt.
Præsidenten behøvede vist ikke alle de beviser.
Det er et underskrevet dokument. Du er ude.
- Så forsvinder hele holdet. - Det er risikoen værd.
Alle, som ikke kan leve med det her, kan gå nu.
Skal hele operationen startes forfra på grund af mig?
Det er tid til, at tingene bliver gjort rigtigt.
Nok har du venner nu, men en dag kommer du til at stå alene tilbage.
- Kontaktede du præsidenten? - Han vil møde Dankos afløser.
Kommer du?
Jeg håber, du har en god plan klar.
Den er lidt ukonventionel men gennemprøvet.
Det er slut. Lad det ligge.
Hvornår vil du forstå det?
Bureaukrati, tilsyn, god opførsel...
Det gælder ikke i min verden.
Jeg ved ikke, hvad din verden er, men den burde nedlægges.
Danko. Slap nu af.
Jeg har set, hvad de mennesker kan gøre, og det skræmmer mig.
Men du, senator-
- har ikke vist nogen tegn på frygt i hele dette forløb.
Gad vide...
... hvad grunden til det er.
Jeg har ikke tid til det her.
Sig, at du ikke kendte til det.
Her er din nye identitet og alt det, du skal bruge.
Rebellen har slettet alle spor af Eric Doyle.
Du så mig skåne agentens liv. Er det derfor? Fortjener jeg hjælp?
Det handler ikke om dig, men om den person, jeg skal være nu -
- og jeg kan ikke...
Tag det nu bare.
Tak, Barbie.
Mente du alt det, du sagde?
Om at du har ændret dig?
- Er du sikker på, det er her? - "Varna Avenue 63".
Ingen ser ud, som om de skal reddes.
Skindet kan bedrage. Et sted herinde kan Matt Parkman være i fare.
Endelig! Tog det to timer at finde en afløser?
Stå ikke bare der! Jeg er desperat.
Undskyld mig. Vi leder efter Matt Parkman.
Han er i en sørgelig tilstand.
Er Matt Parkman i en sørgelig tilstand?
Værsgo. Bleen er ren, men kun i øjeblikket.
Tag den.
- Tag den! - Nej tak.
Nu!
Vent!
Vi er her for at redde Matt Parkman.
Du holder ham. Matt Parkman.
Held og lykke. I får brug for det.
I øvrigt, så stinker det her babysitterbureau.
Generationer udvikles.
Far til søn, mor til datter.
Når en forsvinder, tager den næste over -
- forudbestemt til at gentage den andens fejl og triumfer.
Men vi ser verden gennem deres øjne.
Samme frygt, samme behov.
Ser vi dem som et eksempel, der skal følges -
- eller som en advarsel om, hvad vi bør undgå?
Vælger vi at leve ligesom dem, fordi det er det, vi kender til -
- eller drives vi til at skabe vores egen identitet?
Og hvad sker der, hvis vi bliver skuffede over dem?
Kan vi erstatte dem, vores mødre, vores fædre?
Eller vil det lykkes skæbnen at drive os tilbage -
- til hjemmets bekvemmeligheder?
Fortsættes...